- Jo, er du klar? - Nej... Jo. Tag dig noget mad.
Jo, vi er allerede sent på den.
Tager du en flaske vin?
Hvis vi bliver påkørt, kan du miste et øje.
Ikke i dag.
- Hvordan har din dag været? - Fin.
Tak.
- Michael, hvor er vinen? - Pis.
Nej, vent. Hej.
Du ser dejlig ud, skat.
Jeg elsker dig.
- Du har ikke taget Sarah med. - Har du ikke fortalt hende det?
Barbara, hej. Tak, fordi vi måtte komme.
- Hvor længe var I to sammen? - Tre måneder.
- Vi bør holde et møde mere på mandag. - Lad os se, hvordan det går i morgen.
- Du kunne sikkert ikke lide Sarah. - Jo, det sagde jeg jo.
- Hvorfor er det så svært for mig? - Du er ikke nået til det svære.
Joanna...
- Det er godt at se jer... Andy. - Stuart.
- Michael siger, du skriver på en bog. - Det siger han altid.
- Han har sikkert ret. - Jeg ved det bare ikke.
Jeg skal snakke med en. Jeg kommer tilbage.
Han hader mig og vil fyre mig. Han venter bare på det rette tidspunkt.
- Skal jeg gå med Lucy, mens I er væk? - Det ville være dejligt.
Hvor er Michael?
Her er han. Kom.
- Joanna... - Jeg skal på wc. Jeg kommer.
Hvor har I været? Stuart overfaldt os, fordi jeg talte med din kone.
- Goddag. - Hej.
Laura, det her er min Joanna.
- Laura er vores nye designer. - Det er hyggeligt at møde dig.
Michael siger, at du er forfatter. Jeg har villet bestille din bog.
- Neal prøver med Cynthia igen. - Hun gør det ikke.
- Hvorfor ikke? Han ser da godt ud. - Hvorfor sagde du så nej til ham?
- Hej, Neal. - Kiksede det med Cynthia?
- I har ikke dyrket yoga sammen, vel? - Har hun fortalt det?
- Så du bager stadig på Cynthia. - Bliver du jaloux?
- Hvor kommer Laura fra? - Stuart hyrede hende.
Hun virker god. Hun arbejder på Munro-projektet.
Selvfølgelig gør hun det.
Vil du hente lidt mere vin til mig?
- Vil du have noget at drikke? - Hvidvin, tak.
- Tager hun med jer til Philadelphia? - Ja.
Og hun var i Los Angeles med Michael i sidste måned?
- Har du røget? - Vil du virkelig brokke dig over det?
Hvad er der?
Ingenting.
Har jeg gjort noget galt?
- Hun er køn. - Hvem?
- Det har du aldrig fortalt. - Laura?
- Du beskrev hende som "hvad ved jeg". - Det husker jeg ikke.
- Du sagde ikke, at hun var med i L.A. - Vi var der bare samtidig.
Se på mig.
- Du har intet fortalt om hende. - Hvad mener du med det?
Troede du, at jeg ikke ville bemærke noget her i aften?
- Hvorfor skulle jeg tro noget? - Du lyver elendigt.
- Måske fordi jeg ikke løj. - I kan lide hinanden.
- Hvor har du det fra? - Hun var den eneste, du snakkede med.
- Hvor mange glas vin fik du? - To og et par nip. Er det dit svar?
Du ved, når jeg beder dig om ikke at drikke mere... Det her er årsagen.
For så bliver du sådan her.
Uden vinen ville du stå endnu dårligere.
Elleve timer om dagen, fem-seks dage om ugen.
- Det er 60 timer om ugen med hende. - Hvad er det, jeg skal have gjort?
Tjek min telefon, e-mails, mine kvitteringer.
Det er ikke alle, der bliver snuppet.
- Har hun sagt, at hun kan lide dig? - Jeg taler slet ikke om den slags.
Men det har forsøgt, ikke, da I var i Los Angeles?
Du tilbringer masser af tid sammen med dine kolleger.
Du rejser ud og skriver dine artikler... hele tiden.
Har jeg nogensinde givet dig anledning til at have det sådan her?
Jeg så noget i aften, jeg gerne havde været foruden.
Kunne du ikke have sparet mig?
- Hvorfor skal du bruge det stik? - Skal du bygge en mur af blade?
Jeg har ikke gjort noget forkert, og du prøver at skabe et skænderi.
Jeg ville holde dig uvidende.
Det ville jeg.
Hvad mener du?
- Skal hun med til Philadelphia? - Ja.
Hun har arbejdet på Munro-ejendommen.
- Hvad er det for en mine? - Den er trist, Michael.
Laura er bare en arbejdskollega.
Jeg klandrer dig ikke for at være tiltrukket af hende. Hun er attraktiv.
Og det er naturligt at have trang til noget nyt.
- Hvad klandrer du mig så for? - At du ikke vil indrømme det.
Det har jeg jo lige gjort.
Ikke den mine, Jo.
Du ved, hvad jeg mente.
Du beordrer mig til at indrømme noget, og så slår du ned på mig.
Og nu vil du så sove på sofaen. Fantastisk!
Jeg har ikke gjort noget.
Undskyld.
- For hvad? - Jeg ved det ikke. Men jeg elsker dig.
- Kom ind og læg dig. - Jeg vil ikke.
- Kom med ud i køkkenet. - Mad hjælper ikke.
Sig det, når du er mæt. Kom nu.
- Har vi tomater? - Nej.
- Hvordan har din dag været? - Begivenhedsløs. Nej, men...
- Hvad? - Jeg kom i tanke om, at jeg er sur.
Danny har friet.
Pia sagde selvfølgelig ja. Hun troede, at han ville sige, at han flyttede.
- Min mor ringede. - Ja, jeg talte med hende.
Anden uge i december. Jeg har sagt ja.
- Kan vi rejse via London? - Ja da.
Hvad tid går dit tog? Du burde ikke være så sent oppe.
Jeg sover på toget. Eller under mødet.
- Hvad skal du i morgen... i dag? - Færdiggøre artiklen om accessoirer.
Jeg skal finde 100 ord mere.
Så kan du skrive på bogen, uden at jeg forstyrrer.
Jeg havde sagt noget om hende, hvis jeg havde troet, det var nødvendigt.
- Skete der noget i Los Angeles? - Nej.
- Sværger du? - Jeg sværger.
- Æggene er gode. - Ja...
Er det appelsinjuicen? Hvad er det her for en café?
Tror du, vi giftede os for hurtigt?
Hvorfor kan du ikke overveje det?
Fordi det ikke er nødvendigt.
Vi giftede os ikke for hurtigt, men efter fire år.
Ja, men vi slog op midt i.
Det handler ikke om hvor længe, men om hvornår, og vi mødtes på college.
Inden vi blev til dem, vi er.
Tror du, at vores forhold er det samme?
Det er bedre.
Kan du høre dig selv lige nu?
Ved jeg ikke, hvad jeg siger, bare fordi jeg er uenig med dig?
- Det kan du ikke mene. - Det gør jeg.
Søndag aften, de sidste to weekender, morgenmaden i går, middagen i går.
Vi skændes ikke om ligegyldigheder.
Måske bortset fra i aften.
Kom, Jo. Jeg fryser.
- Har du pakket løbeskoene? - Nej. Tak!
- Vil du prøve at få skrevet? -'P røve' er et stort ord.
Jeg må løbe nu.
- Vi ses. - Farvel.
Hej. Kaffe.
Joanna...
- Alex, hvad laver du her? - Arbejder.
- Utroligt. - Det er længe siden. Hvordan går det?
Fint, men hvordan vidste du at jeg var her?
Jeg holder øje med dig. Jeg mener det...
Der er afsenderadresse på julekortene.
- Hvad, hvis jeg var flyttet? - Det er du ikke.
- Hvor længe er du i New York? - En dag mere. Jeg er på vej til møde.
- Har du tid til mig senere? - Jo da.
Så ringer jeg senere.
- Har du mit nummer? - Har du skiftet?
- Nej. - Så ringer jeg senere.
Vent...
Fordi jeg aldrig har kunnet sove, ville jeg vel ende som en syvsover.
- Jeg skal lige på toilettet. - Michael, vi må vente på Andy.
Jeg kan sove hvor som helst. Jeg kunne sikkert sove lige her.
64722.
Hallo... Hallo...
Hallo...
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Vi skal tjekke ind. Michael Reed.
Hallo...
Jeg troede, at det var en hallucination.
Nej, det lyder godt.
Okay. Nej, vi mødes der.
Så ses vi. Farvel.
Hvor ser du smuk ud.
- Jeg var ikke forberedt i morges. - Da så du lige så smuk ud.
Lad os sætte os.
- Ser jeg anderledes ud? - Nej.
- Jeg føler mig ældre. - Du ligner dig selv.
- Du lugter på samme måde. - I lige måde.
Nu skal du have noget at drikke.
To vodka-martinier med is... Med oliven, tak.
- Det kan ikke blive sådan en aften. - Det ved jeg.
- Sidst vi sås... - På Claridge's.
- Det er næsten... - To år siden.
Nemlig. Hvordan går det med jobbet og bogen?
- Jeg ved det ikke, men den er færdig. - Fantastisk. Må jeg læse den?
Selvfølgelig. Taler du fransk?
Okay. Vi begynder tidligt, udmærket.
Oversættelsen er næsten færdig.
- Hvordan er Paris? - Hvad med dig? Hvordan er dit job?
Jeg er freelancer. Mest modeting. Det er fint... Det er okay.
- Hvor bor du? - Her.
Du er stadig bange for at snakke for længe om dig selv.
- Det her er da mærkeligt. - At vi får en drink?
- At du er i New York. - Hvorfor?
- Fordi du ikke hører hjemme her. - Tak.
Fortæl mig noget vigtigt.
- Det er for længe siden, vi sås. - Noget personligt.
Det er meget personligt.
Har du en kæreste for tiden?
Fortæl mig om hende.
Vi er... lykkeligt uforlovede.
- Hvor længe? - Nogle måneder.
- Det er lang tid. - "For dig." Sig det bare.
Det er godt at se dig.
Gud velsigne Martini.
I vil selvfølgelig holde hotellet åbent så længe som muligt, mens vi arbejder.
Det begynder at blive vigtigt at være miljøbevidst.
Vi overvejer solpaneler og termoruder.
Michael har brugt meget tid på det.
Den slags er faktisk blevet et salgsargument.
Det koster meget i begyndelsen, men senere betaler det sig.
Stuart siger, I kan gøre det på tre måneder.
Uden problemer. Begynder vi i næste uge kan det være færdig i år.
- Din timing er vild. - Skal I skilles?
- Nej. - Hvad er det så?
Måske kan jeg med tankens kraft få dig til at mærke, at jeg tænker på dig.
- Har du tænkt på mig? - Det gør jeg, når det ikke går godt.
Hvad går ikke godt?
Vi må hellere komme af sted. Op på mit værelse.
Det var en spøg.
Jeg skal spise middag med manden, som har købt mit forlag.
- Tager du med? - Nej. Det er en arbejdsmiddag.
- Nej. Vi er gamle bekendte. - Det ville jeg ikke have det godt med.
Jeg rejser i morgen. Vil Michael ikke lade dig komme ud én aften?
Michael er bortrejst.
Jeg betaler lige.
- Skal vi ikke tage et glas? - Nej, vi skal tidlig op i morgen.
- Så er det da med at slappe af. - Det ville vist ikke være afslappende.
Vi må hellere mødes lidt før præsentationen.
- Er en halv time nok? - Ja.
- Hvordan er udsigten? - Den er fin.
- Tak for middagen. - Vi ses i morgen.
At konversere er lige så hårdt som at træne.
- Jeg trænger til et glas. - Ikke mig.
- Men det var jo ikke afslappende. - Ikke med Zach. Har du lyst?
Okay.
- Du fik da ikke meget søvn i nat. - Det går. Lad os løbe i morgen tidlig.
- Hvordan har din mor det? - Bedre, tak.
- Hej. - Jeres venner sidder i baren.
- Alex! - Hej!
- Hvordan går det? - Glimrende. Godt at se dig.
Joanna, det er Sandra.
- Joanna, Truman. - Hvordan går det?
- Hvor ser du bare godt ud. - Tak.
- Tænk, at du dater en i New York. - Vi er bare venner.
Som går i seng med hinanden? Det var en spøg.
Okay, jeg tænkte på det, men det er alt for tidligt til den slags spørgsmål.
Hun svarer ikke, og heller ikke jeg.
- Og nej. - Tak.
- Hvor kender I hinanden fra? - Værsgo.
Paris. Jeg skrev på en historie, og en fælles ven bød på middag.
- Hvornår var det? - For omkring fire år siden.
- Vil I have vin? - Vi tager Brunelloen igen.
- Hvad skriver du? - Artikler, mest freelance.
Hun skriver bøger. Hun har allerede skrevet en, som var rigtig god.
- Fik den ikke nogen god modtagelse? - Forlaget markedsførte den ikke.
- Den havde bare fået en hård medfart. - Er du beskeden nu?
- Jeg har ti spørgsmål til. - Vil du høre om vores specialiteter?
Vil du have en til?
Hvis fyren i den grønne trøje går, så tager jeg en til.
Hvorfor?
Som 12-13-årig gjorde jeg ting afhængigt af, om andre ting skete.
Hvis min mor havde sin marineblå kjole på, når hun gik på arbejde -
- så talte jeg ikke med nogen i bussen. Men hvis hun bar bukser, så skulle jeg.
Var du bange for at tage ansvar for dine handlinger?
Hvad så nu?
Jeg har tydeligvis et tilbagefald.
Jeg tager gerne en til. Men ikke her.
Okay.
Giver det nogen mening, at mit liv er fyldt af tilfældige uvilkårligheder?
Det giver mening, fordi jeg kender dig.
- Joanna. - Maggie.
- Hvad laver du her? - Vi spiser middag.
- Hvor er Michael? - Han er bortrejst.
Okay...
- Ring til mig. - Okay.
Nyd maden.
Din bedste ven?
Undskyld, at jeg ikke præsenterede jer.
Medmindre du ikke kunne huske vores navne. Det sker for mig.
- Hvem er Michael? - Han er min mand.
Hvor smager det godt. Hvorfor bestilte jeg ikke det her?
Fortæl mig om din kone.
- Hvor kom det fra? - Det ved jeg ikke. Det kom bare.
- Hun er fantastisk. - Hvad laver hun, når du er bortrejst?
- Det samme som når jeg er hjemme. - Hvad laver hun i aften?
Jeg ved det ikke. Jeg kom ikke igennem på telefonen.
- Hvor længe har I været gift? - I tre år.
Men I var sammen et stykke tid inden.
Ja, vi mødtes på college.
- I var unge, da I mødte hinanden. - Ja.
Jeg skal på toilettet. Vi ses i baren.
- En lurvet kat betyder ulykke. - I drømmen... Hvis telefon er det?
Det er min. Michael er bortrejst, undskyld.
- Hallo. - Hej. Hvor er du?
Jeg er ude og spise. Hvordan er din dag gået?
- Er det min eller din telefon? - Det må være din. Du går fint igennem.
- Hvordan er dagen gået? - Jeg har fået arbejdet lidt.
- Det er ingen god forbindelse. - Nej.
- Er du ude? - På et toilet. Vi er ude med kunderne.
- Så ring i morgen tidlig. - Okay.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
Det er herligt, når maden er kommet.
- Hvor længe har I været gift? - I tre år. Ingen børn.
Jeg har aldrig villet have nogen.
Det var derfor, at min første kone og jeg skiltes.
- Talte I ikke om det inden? - Jo.
Hun troede vist, at jeg ville forandre mig. Men folk forandrer sig ikke.
Folk svinger højest op og ned i vægt, og de ændrer tøjstil.
Jeg ved godt, at jeg nok ikke burde snakke om det her...
... men jeg gør det alligevel. På den der bar i Los Angeles...
Jeff ville sidde ved siden af os, så du var nødt til at rykke dig.
Din hånd hvilede på en måde på mit ben.
Var det med vilje?
Jeg skulle passe på ikke at lade den blive liggende.
- Hvis du nu havde flyttet dig. - Det ville jeg ikke have gjort.
- Jeg er gift. - Det ved jeg.
Det var alligevel dejligt.
- Det er så pinligt. Tak. - Nej, det er godt.
- Pointen var, at jeg elsker Italien. - Jeg elsker det.
Vi er der i cirka en måned om året. Det er vidunderligt.
Var det dem, du tog til Italien med?
Din fætter boede i lejligheden i Paris -
- og du var rejst væk med Patrick og hans venner.
Jeg syntes nok, I var bekendte. Hvor sjovt.
Hvad hvis du var gift?
Jeg er ikke til hypotetiske spørgsmål...
... men det ville nok ikke være anderledes.
- Er du tilfreds? - Med hvad?
- Med dit ægteskab. - Ja.
Meget.
- Man kan være fristet alligevel. - Det ved jeg.
Men det overrasker mig, at du ved det.
Har du været sammen med en anden, siden du blev gift?
- Nej. - Har du gerne villet det?
Hvad sker der?
Jeg tænker på Joanna.
Fortryder du, at du ikke har gjort det?
Jeg ville fortryde det mere, hvis jeg gjorde det.
- Har du været nogen utro? - Utro.
- Har du? - Nej.
Ikke nødvendigvis af princip. Jeg har aldrig haft lyst.
- Alex... Jeg ved, at du vil have en. - Jeg trænger til en.
- Og jeg ved, at det gør du også. - Nej, hun vil holde mig med selskab.
Vil du det? Okay, hav en hyggelig aften.
Det er en fælde. Han bliver aldrig anderledes.
- Hvornår så du sidst Alex? - For to år siden.
- Så kender du ikke Helen. - Helen?
Alex' kæreste fra Paris.
Vi er ikke så gode til at få snakket om...
... de dagligdags ting.
Hun er rar. Han slår sig nok ikke til ro med hende foreløbig...
... men Alex slår sig nok aldrig til ro.
Han virker mere helstøbt på egen hånd.
- Hvor er din mand? - I Philadelphia på forretningsrejse.
- Hvad laver han? - Erhvervsejendomsudvikling.
Men det var vist ikke det, du ville spørge om. Kør på.
- Jeg plejer at gå for langt. - Advarslen er hørt.
Kender din mand Alex?
- Nej. - Kender han til ham?
- Er jeg gået for langt? - Måske, men det er fint nok.
Hvorfor har du ikke fortalt det?
Når man ved den slags, så kan man ikke glemme det.
Der er altså tale om en 'den slags'
- Er du tro? - Ja.
- Ville han ellers tilgive dig? - Han siger, at det vil han ikke.
Hindrer det dig?
Ja, sandsynligvis.
- Hvor længe var du og Alex sammen? - Vi var ikke sammen. Det var mere...
Det var mere fra tid til anden.
Vil du fortælle ham om i aften?
Det ved jeg ikke. Aftenen er ikke slut endnu.
Kan du huske sidst, vi var her, og vi satte os ind i den forkerte bil?
- Kør med os. - For pokker, Lucy...
Vores vens hund. Jeg lovede at lufte hende.
- Er det for at slippe for festen? - Nej!
- Hvornår var du sidst i New York? - For omkring ni måneder siden.
Hvorfor lod du ikke høre fra dig?
Jeg var ikke alene.
Jeg kan ikke få nøglen ud.
- Laver Andy mad? - Nej.
Jeg tror aldrig, han har brugt den. Men det gør jeg, når vi er her.
- Hvorfor skriver du ikke? - Det gør jeg.
Hvorfor skriver du ikke på din bog?
Min redaktør siger, at jeg skal overvinde min tvivl.
- Hvad tvivler du på? - Alt.
Hvert ord og hvert valg fører til et nyt valg.
- Og jeg tvivler på dem alle. - Sådan var det ikke sidst.
Man lever med sin første bog hele livet. Den kommer af sig selv.
Derefter kan man skrive hvad som helst, og man bliver meget bagklog.
- Tvivlen tager livet af dit arbejde. - Gør den? Jeg ved ikke.
Verden kunne godt bruge lidt mere tvivl. Altså tvivler jeg.
- For verdens skyld. - Præcis.
Den første bog var god, Joanna.
Du har vist lige ødelagt det her køkken for mig.
Ved at være i det. Jeg er her hele tiden, og nu har du været her.
Okay...
- Hvorfor var det nu, det ikke gik? - Geografien.
- Folk bor i to byer. - Ikke os to. Og så var det timingen.
- I havde gjort det forbi. - Det var midlertidigt, formelt...
Vi fandt sammen igen og havde været sammen længe. Du kom bagefter.
- Valgte du ham, fordi han kom først? - Det gjorde han. Og jeg elsker ham.
Og jeg elsker også dig, og at jeg kan sige det, som det er.
Og så elsker jeg tillid og loyalitet og alt det fis...
- Og det her? - Det her?
Det her ville ikke være det, det er, på egen hånd. Det er kun noget -
- fordi det er mellem mig og mit ægteskab og dig og dine ting.
Har Andy noget at drikke?
- Hvad er " mine ting" ? - Jeg kritiserer dig ikke...
Hvis vi prøvede, ville vi miste det.
Jeg tror, at det stadig er hedt, fordi vi ikke nåede at slide det op...
- Du ville ikke. - Det er forkert.
- Jeg kom til Paris i to måneder. - Du bærer nag over det.
Jeg færdiggjorde en bog og var for træt til at forstå, hvad dit nærvær betød.
Det burde have betydet, at du ville omgås mig. Det er lige meget...
Det er ikke lige meget. For det er mig, som må se dig her.
Jeg må gå rundt i Andys lejlighed for at se billeder af dig her.
Skulle du bruge mig for at blive sikker på Michael?
Nej. Sådan fungerer det ikke.
Jeg tror...
Måske har jeg aldrig ønsket, at det her skulle blive anderledes.
Alt...
Alt forandrer sig, men det her har endnu ikke.
Ikke for mig. Det er ikke blevet mindre.
Jeg så dig i morges og...
Og i de nætter, hvor jeg ikke kan sove...
... genoplever jeg stadig dig.
Jeg går en tur med hende.
Nøglerne, Alex.
Jeg troede, at du tog dem. Merde.
- Efterlod du dem deroppe? - Ja. Kan vi ringe på hos nogen?
Vi kan ringe til Caroline, men...
Pis.
Giv mig den. Du får den i morgen. Kom så.
Du løj ikke om hunden.
Kom, så leder vi efter Fred.
Hendes mands bedste vens hund.
Var det hende, Chris fortalte mig om?
Ved Philips bryllup, da du lige var gået fra Lauren...
... spurgte jeg ham, hvad der var galt med dig.
Jeg kunne lide Lauren, men jeg kan meget bedre lide hende her.
Hun er kvik og sjov.
- Hun ser fantastisk ud. - Ja.
Og hun er ærlig.
Bortset fra at hun er ude med dig, mens manden er bortrejst. Men hun er gift.
- Jeg ved det. - Nej, du har aldrig været gift.
Skid på løfterne, men årene kan ikke gøres ugjorte.
Du kan aldrig fjerne årene med hendes mand.
Og det øjeblik, du prøver...
... så er det her væk. Tro mig. Det ville være synd.
I var garanteret sammen i mindre end hundrede dage.
Det er de bedste.
Vær fornuftig. Lad det være, som det er.
Jeg er i. Så er det din tur.
Her...
Jeg vil ikke være den eneste herinde i undertøj.
- Du virker forlegen. - Jeg føler mig forlegen.
- Du holder dig ikke tilbage. - Det er lidt sent nu, ikke?
Husker du den første aften? Tænker du nogensinde på den?
Selvfølgelig.
Jeg ville ikke tage hjem, og du satte mig i en taxi.
Eller da vi mødte fotografen, du interviewede.
Og han var fuld.
Og du dansede i din top uden ryg.
Kom...
Lad os gå.
Er du nogensinde blevet bedraget?
Nej.
Det er jeg.
Det værste var måden, jeg opdagede det på.
Vi delte fotokonto, og jeg skulle bestille nogle billeder.
Så så jeg det album, hun delte med ham.
De var vist sammen i en weekend eller noget.
Jeg havde gerne undværet billederne. Der var et, hvor de skreg af grin.
- Hvad skete der? - Vi kæmpede som dyr i en måned.
Jeg var vred.
Måske fordi jeg troede, at jeg skulle være det.
Eller fordi jeg var ked af det.
Men han ville være sammen med mig, og jeg med ham.
- Hvad skete der så? - Vi blev sammen.
Det blev vores bedste år sammen.
Og så?
Han døde.
Det er jeg ked af.
- Vil du have noget at drikke? - Nej tak.
Havde I stadig været sammen?
Ja. Helt bestemt.
Og jeg havde stadig følt mig tiltrukket af dig.
Gæt, hvad jeg var vred over i morges. Der var fest på Michaels job i går...
... og jeg anklagede ham for at være tiltrukket af en kollega.
- Tror du, at der foregår noget? - Måske.
Jeg tror godt, han kunne tænke sig det. De er i Philadelphia lige nu.
Er du bekymret?
- Jeg gjorde vist for meget ud af det. - Hvorfor?
Klokken er to om natten, og jeg er her med dig...
Det er sjovt, som dagen kan arte sig helt uventet.
80, 90, 1000 dage kan gå, uden at der sker noget -
- og så lige pludselig... "Hej."
- Hvad hvis jeg ikke havde købt kaffe? - Så havde jeg ringet.
- Og hvis jeg havde skiftet nummer? - Så var jeg kommet op.
Hvad så med Michael?
Hvorfor holdt du op med at e-maile?
Fordi det ikke var nok.
Ved du, hvor tit jeg må afstå fra at skrive:
"Hej, Alex. Hvordan går det? Hvad laver du?"
"Skal vi ses... et sted -
- på fredag og spise middag og snakke om, hvordan det går?"
- Du rører mig, når du har lyst, hvad? - Nej, det gør jeg ikke.
Jeg rører kun ved dig en brøkdel af de gange, jeg har lyst.
Hvorfor?
Fordi jeg kan lide dig.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke gøre mere og se ham i øjnene.
Han er bortrejst med kvinden, du blev vred over.
Michael gør ikke noget.
Jeg har aldrig fortalt ham om os.
Ikke engang når jeg havde behov for at bekende noget.
Og hvornår er det?
Når vi er fulde eller lykkelige...
... eller skændes. Jeg fortaler mig aldrig om det her.
Hvorfor ikke? Ville han blive vred?
Det har han ingen ret til. Jeg gav afkald på dig.
Hvordan er Helen?
Vi har et par timer mere. Dem vil jeg ikke bruge på Helen.
Kom her...
Jo...
- Hvad er klokken? - Halv syv.
- Laura... - Michael... Jeg vil ikke tale om det.
- I går aftes... - Michael... vær sød at lade være.
Jeg troede ikke, at det ville ske.
Heller ikke anden gang?
Der sker så meget lige nu, ikke?
Var jeg dog bare blevet træt af dig.
- Lad mig sætte dig af. - Nej, jeg går. Det har vi godt af.
Vær sød ikke at gøre et stort nummer ud af det.
Vi ses.
JEG OVERREAGEREDE VIST. JEG KENDER DIG OG ELSKER DIG.
Hej, Andy, det er mig. Du må dække mig ind.
- Hej. Er du klar? - Ja. Hvor er Michael?
Han var nødt til at tage tilbage til New York.
Han indtalte en meddelelse. Stuart havde vel brug for ham.
- Okay. - Vi ses udenfor.
Joey...
- Hvad laver du hjemme? - Hvad laver Lucy her?
Vi blev smækket ude af Andys lejlighed. Jeg og Lucy.
Hvornår?
I går aftes, da jeg skulle lufte hende.
- Har du grædt? - Lidt.
Hvorfor er du hjemme?
Vi blev tidligt færdige.
- Var præsentationen ikke i dag? - Nej, vi blev tidligt færdige.
Jeg er ked af vores skænderi.
Det er jeg også. Lad os lade det ligge, ikke?
Lad os spise en god morgenmad og gå en tur og få en dag ud af det.
Okay.
- Vil hun ud? - Sikkert.
Jeg kan gøre det. Kom så!
- Er du okay? - Ja.
Jeg elsker dig.
Tekster: Lasse Glavind www.undertext.com